Estevalmennus 13.9. (edistyneet)
Sivu 1 / 1
Estevalmennus 13.9. (edistyneet)
Estevalmennus derbykentällä keskiviikkona 13.9.2017
Avoimuus: Edistyneiden estevalmennusryhmä
Viimeinen ilmoittautumispäivä: sunnuntaina 10.9.2017
Kuittauksen deadline: sunnuntaina 17.9.2017 (jos haluat valmennuksen vaikuttavan tasoosi)
Valmentaja: Isabella
Mitä tapahtuu?
Valmennus järjestetään suurella derbykentällä, jotta saamme kaiken mahdollisen irti loppukesästä. Syksyn edetessä nurmialusta muuttuu joka tapauksessa liian liukkaaksi. Valmennus alkaa reippaalla verryttelyllä, jossa ratsut saavat ensinnäkin tottua derbyn ympäristöön ja pohjaan. Tehkää paljon temponvaihteluita ja tarvittaessa esim. pohkeenväistöä, jotta saatte pidätteet läpi. Moni varmasti sähäköityy suurella derbyllä entisestään. Verryttely voi sisältää kohtuullisen paljon laukkaa ja kavalettia saa hypätä alkuun. Pohjaan voi ottaa tuntumaa tekemällä esimerkiksi erikokoisia voltteja jokaisessa askellajissa.
Valmennuksen ensimmäisessä puoliskossa treenataan hyvinkin yksinkertaista, mutta olennaista asiaa: laukanvaihtoa esteen päällä. Aluksi vaihto tehdään koko rata leikkaa -linjalla, joka on luonnollisempi ja helpompi. Kaikki tulevat kyseisen pystyesteen molemmista suunnista muutamaan kertaan. Sen jälkeen laukanvaihto tehdään suoralla linjalla, derbyn keskellä pitkän sivun suuntaisesti. Este on noin metrin okseri ja hypyn jälkeen on tarkoitus kaartaa uralle toiseen suuntaan. Jos hevosen laukka ei vaihdu suorassa lähestymisessä, tulee ensi kerralla käyttää enemmän painoapua hyväkseen tai ratsastaa linja tahallaan hieman vinoksi. Tarvittaessa laukka vaihdetaan hypyn jälkeen.
Välissä otetaan hieman rentoa ravia ja käyntiä pitkin ohjin. Palautumisen jälkeen valmennuksen loppuosassa on leikkimielinen korkeushyppykilpailu, joka kuitenkin lopetetaan tällä kertaa 130 cm korkeaan pystyyn (maksimissaan). Tehtävässä ratsukot hyppäävät saman pystyesteen vuoron perään aloittaen 80 cm korkeudesta. Jokaisella hyppykerralla estettä nostetaan 10 cm. Ratsukko putoaa ”kilpailuista” ensimmäisestä pudotuksesta tai kiellosta. Katsotaan, selviääkö kukaan 130 cm asti!
Käytännössä:
Ilmoittaudu mukaan vastaamalla ketjuun (muokkaa kuittaus samaan osallistumisviestiin). Ilmoittautumisen jälkeen Isabella lisää sinut osallistujalistaan ja arpoo salaisesta varastostaan jokaiselle yhden lauseen kommentin siitä, miten valmennus tällä kertaa meni. Tietoa käytetään hyväksi valmennuksen kuittaamisessa. Isabella arpoo lisäksi ratsukon korkeushyppytuloksen väliltä 80–130 cm, eivätkä muiden ratsukoiden tulokset vaikuta arvontatulokseen (jokaisen suoritus arvotaan erikseen ja usea saattaa saada saman tuloksen). Kun Isabella on arponut menestyksesi valmennuksessa, voit kirjoittaa tai piirtää oman kuittauksesi. Aikaa kuittaukseen on noin viikko viimeisestä ilmoittautumispäivästä.
OSALLISTUJAT:
Jemiina & Lefa - "Kaksi kieltäytymistä" - korkeushypyn tulos: 120 cm
Jonathan & Eela - "Valmennuksen suurin ilmavara" - korkeushypyn tulos: 90 cm
Ellie & Riepu - "Ratsukolla erinomainen yhteistyö" - korkeushypyn tulos: 120 cm
Rasmus & Lara - "Huikea parannus edelliskertaan" - korkeushypyn tulos: 100 cm
Avoimuus: Edistyneiden estevalmennusryhmä
Viimeinen ilmoittautumispäivä: sunnuntaina 10.9.2017
Kuittauksen deadline: sunnuntaina 17.9.2017 (jos haluat valmennuksen vaikuttavan tasoosi)
Valmentaja: Isabella
Mitä tapahtuu?
Valmennus järjestetään suurella derbykentällä, jotta saamme kaiken mahdollisen irti loppukesästä. Syksyn edetessä nurmialusta muuttuu joka tapauksessa liian liukkaaksi. Valmennus alkaa reippaalla verryttelyllä, jossa ratsut saavat ensinnäkin tottua derbyn ympäristöön ja pohjaan. Tehkää paljon temponvaihteluita ja tarvittaessa esim. pohkeenväistöä, jotta saatte pidätteet läpi. Moni varmasti sähäköityy suurella derbyllä entisestään. Verryttely voi sisältää kohtuullisen paljon laukkaa ja kavalettia saa hypätä alkuun. Pohjaan voi ottaa tuntumaa tekemällä esimerkiksi erikokoisia voltteja jokaisessa askellajissa.
Valmennuksen ensimmäisessä puoliskossa treenataan hyvinkin yksinkertaista, mutta olennaista asiaa: laukanvaihtoa esteen päällä. Aluksi vaihto tehdään koko rata leikkaa -linjalla, joka on luonnollisempi ja helpompi. Kaikki tulevat kyseisen pystyesteen molemmista suunnista muutamaan kertaan. Sen jälkeen laukanvaihto tehdään suoralla linjalla, derbyn keskellä pitkän sivun suuntaisesti. Este on noin metrin okseri ja hypyn jälkeen on tarkoitus kaartaa uralle toiseen suuntaan. Jos hevosen laukka ei vaihdu suorassa lähestymisessä, tulee ensi kerralla käyttää enemmän painoapua hyväkseen tai ratsastaa linja tahallaan hieman vinoksi. Tarvittaessa laukka vaihdetaan hypyn jälkeen.
Välissä otetaan hieman rentoa ravia ja käyntiä pitkin ohjin. Palautumisen jälkeen valmennuksen loppuosassa on leikkimielinen korkeushyppykilpailu, joka kuitenkin lopetetaan tällä kertaa 130 cm korkeaan pystyyn (maksimissaan). Tehtävässä ratsukot hyppäävät saman pystyesteen vuoron perään aloittaen 80 cm korkeudesta. Jokaisella hyppykerralla estettä nostetaan 10 cm. Ratsukko putoaa ”kilpailuista” ensimmäisestä pudotuksesta tai kiellosta. Katsotaan, selviääkö kukaan 130 cm asti!
Käytännössä:
Ilmoittaudu mukaan vastaamalla ketjuun (muokkaa kuittaus samaan osallistumisviestiin). Ilmoittautumisen jälkeen Isabella lisää sinut osallistujalistaan ja arpoo salaisesta varastostaan jokaiselle yhden lauseen kommentin siitä, miten valmennus tällä kertaa meni. Tietoa käytetään hyväksi valmennuksen kuittaamisessa. Isabella arpoo lisäksi ratsukon korkeushyppytuloksen väliltä 80–130 cm, eivätkä muiden ratsukoiden tulokset vaikuta arvontatulokseen (jokaisen suoritus arvotaan erikseen ja usea saattaa saada saman tuloksen). Kun Isabella on arponut menestyksesi valmennuksessa, voit kirjoittaa tai piirtää oman kuittauksesi. Aikaa kuittaukseen on noin viikko viimeisestä ilmoittautumispäivästä.
OSALLISTUJAT:
Jemiina & Lefa - "Kaksi kieltäytymistä" - korkeushypyn tulos: 120 cm
Jonathan & Eela - "Valmennuksen suurin ilmavara" - korkeushypyn tulos: 90 cm
Ellie & Riepu - "Ratsukolla erinomainen yhteistyö" - korkeushypyn tulos: 120 cm
Rasmus & Lara - "Huikea parannus edelliskertaan" - korkeushypyn tulos: 100 cm
Viimeinen muokkaaja, Isabella S. pvm 05.09.17 17:38, muokattu 3 kertaa
Vs: Estevalmennus 13.9. (edistyneet)
Mukana ![Smile](/users/3716/88/91/08/smiles/458124252.png)
![Smile](/users/3716/88/91/08/smiles/458124252.png)
Istuin korkean ruunikon selässä ja olin hieman jännittynyt: noh, ensiksikin kokoero edelliseen ratsuuni oli huima ja derbykenttä saa jokaisen sukat hieman pyörähtämään. Lefa käveli reippaasti, pää pystyssä se vilkuili vuoronperään muita ratsukoita ja sitten esteitä. Tiesin, että se vaistosi jännitykseni ja tiesin, että tänään ei mene ehkä ihan niin kuin oltiin suunniteltu. Aloitin alkuverryttelyn rennossa ravissa ja yritin saada Lefaa hieman kuulolle. Olin onneksi käynyt sen selässä kerran ennen valmennusta – ei he****ti, kerran – toistin päässäni ja yritin rentoutua. Ruuna pärski allani ja heilutteli häntäänsä kääntäessäni sitä ympyröille ja taivutellessani sitä. Laukkaverryttelyssä mentiin muutamia kavaletteja, jotka Lefa hyppäsi isosti ilman hallintaa, vaikka yritin kovasti tehdä pidätteitä ja voltteja. Noh, ainakin molemmat oltiin lämpimiä, sillä hikipisarat alkoivat valua jo päästäni kun alettiin käymään läpi päivän tehtävää.
Tehtävänä oli laukanvaihto esteen päällä, helppoa – ajattelin, olihan Lefa kokenut. Aloitimme oikeassa kierroksessa. Nostin laukan päädystä ja ohjasin Lefaa linjalle ja kohti estettä. Esteen päällä katsoin vain tulevaan suuntamme, mutten ohjannut Lefaa mitenkään, jotenka laukkamme ei vaihtunut ja jouduin vaihtamaan sen tullessamme kulmaan. Seuraavalla kierroksella valmistauduin käyttämään ohjasapua, jonka seurauksena ruuna tuli oikeassa laukassa alas esteeltä, mutta veti prameat pukit päälle. Tulimme myös toiseen suuntaan. Ensimmäiset hypyt ja vaihdot tulivat hyvin, mutta sitten Lefa päätti ensin steppailujensa jälkeen ryöstää ja sitten kieltää esteelle. Olin ihan hämmentynyt tilanteesta, sillä kaikki oli mennyt niin nopeasti. Isabella katsoi lähinnä minua päätään pudistellen ja patisti uuteen yritykseen. Tulin kohti estettä yhden voltin kera, Lefa ponnisti ja näytin hieman oikealla ohjalla uutta suuntaa ja Lefahan vaihtoi. Olin huojentunut, taputin ruunaa. Ei mennyt täysin penkin alle.
Toisena tehtävänä tauon jälkeen oli leikkimielinen korkeushyppykilpailu. Tyylillä ei tainnut olla väliä, kunhan pääsee yli – ajattelin. Aloitimme 80cm, joka sujui ihan hyvin. Lefa yritti taas alusta asti ryöstää esteelle ja tiesin, että siitä syntyisi vain kieltoja. Korjasin hieman istuntaani ja tein voltteja ennen estettä, jotta Lefa keskittyisi minuun. 90cm, 100cm ja 110cm menivät kohtalaisesti yli. Sitten oli vuorossa 120cm. Olimme molemmat hieman väsyneitä ja Lefakin alkoi pikkuhiljaa hidastamaan vauhtiaan. Nyt se kuitenkin meinasi käydä kohtaloksemme, sillä ylitimme esteen vatsapanssarilla hipoen ja voimakkaan maiskautuksen saattelemana. Taputin ruunaa, se heilautti häntäänsä. Este nostettiin maksimikorkeuteensa 130cm ja tiesin, ettei me enää jaksettaisi. Nostin kuitenkin Lefalle laukan ja suuntasin ruunan kohti estettä. Juuri ennen estettä painoin pohkeet tiukasti kylkiin ja valmistauduin jo hyppyyn, kun Lefa kielsikin ja sinkosi itsensä kauemmas esteestä. Pysyin onnekseni selässä ja nostin uudestaan laukan. Isabella käski meidän mennä kavaletit, ettei niin huono fiilis jäisi valmennuksesta. Sen jälkeen saimme aloittaa loppuverryttelyn.
Taidan tarvita estereeniä enemmän kuin Lefa, mietin suihkutellessani kuopivaa ruunaa. Herra oli hieno tänään.
Tehtävänä oli laukanvaihto esteen päällä, helppoa – ajattelin, olihan Lefa kokenut. Aloitimme oikeassa kierroksessa. Nostin laukan päädystä ja ohjasin Lefaa linjalle ja kohti estettä. Esteen päällä katsoin vain tulevaan suuntamme, mutten ohjannut Lefaa mitenkään, jotenka laukkamme ei vaihtunut ja jouduin vaihtamaan sen tullessamme kulmaan. Seuraavalla kierroksella valmistauduin käyttämään ohjasapua, jonka seurauksena ruuna tuli oikeassa laukassa alas esteeltä, mutta veti prameat pukit päälle. Tulimme myös toiseen suuntaan. Ensimmäiset hypyt ja vaihdot tulivat hyvin, mutta sitten Lefa päätti ensin steppailujensa jälkeen ryöstää ja sitten kieltää esteelle. Olin ihan hämmentynyt tilanteesta, sillä kaikki oli mennyt niin nopeasti. Isabella katsoi lähinnä minua päätään pudistellen ja patisti uuteen yritykseen. Tulin kohti estettä yhden voltin kera, Lefa ponnisti ja näytin hieman oikealla ohjalla uutta suuntaa ja Lefahan vaihtoi. Olin huojentunut, taputin ruunaa. Ei mennyt täysin penkin alle.
Toisena tehtävänä tauon jälkeen oli leikkimielinen korkeushyppykilpailu. Tyylillä ei tainnut olla väliä, kunhan pääsee yli – ajattelin. Aloitimme 80cm, joka sujui ihan hyvin. Lefa yritti taas alusta asti ryöstää esteelle ja tiesin, että siitä syntyisi vain kieltoja. Korjasin hieman istuntaani ja tein voltteja ennen estettä, jotta Lefa keskittyisi minuun. 90cm, 100cm ja 110cm menivät kohtalaisesti yli. Sitten oli vuorossa 120cm. Olimme molemmat hieman väsyneitä ja Lefakin alkoi pikkuhiljaa hidastamaan vauhtiaan. Nyt se kuitenkin meinasi käydä kohtaloksemme, sillä ylitimme esteen vatsapanssarilla hipoen ja voimakkaan maiskautuksen saattelemana. Taputin ruunaa, se heilautti häntäänsä. Este nostettiin maksimikorkeuteensa 130cm ja tiesin, ettei me enää jaksettaisi. Nostin kuitenkin Lefalle laukan ja suuntasin ruunan kohti estettä. Juuri ennen estettä painoin pohkeet tiukasti kylkiin ja valmistauduin jo hyppyyn, kun Lefa kielsikin ja sinkosi itsensä kauemmas esteestä. Pysyin onnekseni selässä ja nostin uudestaan laukan. Isabella käski meidän mennä kavaletit, ettei niin huono fiilis jäisi valmennuksesta. Sen jälkeen saimme aloittaa loppuverryttelyn.
Taidan tarvita estereeniä enemmän kuin Lefa, mietin suihkutellessani kuopivaa ruunaa. Herra oli hieno tänään.
Viimeinen muokkaaja, Jemiina R. pvm 15.09.17 14:36, muokattu 1 kertaa
Vs: Estevalmennus 13.9. (edistyneet)
Eelan kanssa tullaan, jos tosiaan kaikki sen puolesta ok ! ![Very Happy](/users/3716/88/91/08/smiles/3146686026.png)
Jonathan & Erelas - "Valmennuksen suurin ilmavara" - korkeushypyn tulos: 90 cm
Puntatessa itseni satulaan, Eela oli jo menossa. Voi jessus.. Mitäköhän tästäkin tulisi. Amanda oli ilmoittanut minut ja Eelan Isabellan estevalmennukseen, joten ilolla ja kauhulla odotin mitä tästä seuraisi. Itse en kentällä oikein selkeää uraa nähnyt, mutta ohjasin tamman sipsuttelemaan kentän laitaa pitkin. Tamma puhkui energiaa allani ja minusta tuntui, että valmennuksesta tulisi joko katastrofi tai vielä suurempi katastrofi.
Eela käveli pitkin ja ripein askelin ympäri kenttää ja parin kierroksen jälkeen vaihdoin suuntaa ja otin ohjia hieman enemmän tuntumalle. Teimme pysähdyksiä ja kuten Epi, tamma kyllä kertoi jos olin liian kova otteissani. Amanda oli ohjeistanut tekemään Eelan kanssa pitkän alkuverkan, joten noudatin ohjeita, ettei tulisi suurempia ongelmia jälkikäteen.
Tamma kuunteli hienosti ja tunsin kuinka se olisi vain halunnut antaa mennä. Varovasti mutta varmasti pyysin tamman raviin ja rautamummo kiihdytti vauhtiaan. Ei kun vaan lisää voltteja ja pysähdyksiä, jotta jarrutkin olivat löydettävissä. Isabella saapui kentälle vasta, kun kaikkien alkuverkat oli jo hyvällä mallilla, eli "tyylikkäästi myöhässä". Nainen katsoi jokaista ratsukkoa todella arvioiden, enkä tarkoita mitään päästä varpaisiin -tarkastelua, vaan jouhista silmiin ja siitä kavioiden kautta mahan alle.
Olimme vuorossa toisena Jemiinan ja Lefan jälkeen. Keskelle kenttää koko rata leikkaa -linjalle oli pystytetty metrinen okseri. Arvelin Annan käyneen laittamassa esteen kasaan, haluaisin edes kerran nähdä Isabellan taikka Amandan kantamassa hiekkaisia puomeja. Nostin laukan ja Eela oli jo ihan menossa, tein sen kanssa vielä voltin ja ai helv*tti Isabella katsoi pahasti, voltti ei todellakaan kuulunut ohjeistukseen.
Tamma edelleen puhkui energiaa, mutta oli nyt paremmin kontrolloitavissa sekä vauhti oli tasaisempaa ja hallitumpaa. Esteellä olin varautunut laukan tavoin hallittuun hyppyyn, mutta Eelan mielestä este oli paljon korkeampi, joten ilmavaraa löytyi, rutkasti. En ollut tietenkään varautunut tähän kunnolla. Olin aliarvoinut tamman ikänsä perusteella liikaakin ja tämä pomppu oli erittäin selkeä merkki siitä, ettei tamma ollut mikään kalkkis.
Oman haparointini takia laukanvaihto meni päin sitä itseään ja hätäisesti vaihto tapahtui esteen jälkeen, onneksi paljon ennen kaarretta, että tammalla oli aikaa tajuta mikä maa ja valuutta oli kyseessä. Tämän sanottuani mielessäni, tajusin taas arvioineen tamman tilannetajua ja älyä. S*ht. Hidastin raviin ja Isabella huusi jotain kentän laidalta. Sori Isbe, can't hear you. Nainen oikeastaan vähän pelotti minua, joten en edes uskaltanut pyytää tätä toistamaan.
Toinen lähestyminen meni yhtä hyvin kuin edellinen, samoin esteen ylitys samalla ilmavaralla kuin ensimmäinen. Laukanvaihdossa olin enemmän mukana kuin aikaisemmin ja se näytti hieman tyylikkäämmältä ja suunnitellummalta, I hope. Isabella vain katsoi todella kriittisesti menoamme. Tässä vaiheessa Eela sanoi haluavansa lisää vauhtia ja siinä olikin pidättelemistä kun Thatcherin kaltainen rautarouva alkoi painamaan vastaan. Tähän väliin otimme onneksi käyntiin, joten ehkä, EHKÄ, Eelakin rauhottuisi hieman.
Pakko myöntää, tykkäsin tammasta. Juuri tällaista pippurisuutta toivoinkin. Paitsi juuri nyt; Eelan tanssijalka alkoi vipattamaan ja se sipsutteli kuin balleriina lähemmäs kierroksen samalla kun yritin pitää sitä poissa Ellien ja Riepun alta, jotka suorittivat samaa tehtävää selkeästi paremmalla menestyksellä kuin me.
Valmennuksen loppuun otimme leikkimielisen korkeushyppykisan. Olimme taas Jemiinan ja Lefan jälkeen. Aloituskorkeus oli 80cm. Pääsimme helposti yli ja laukanvaihto oli taas kerran sujuvampi. Yksi mahdollinen tekijä tähän oli se, ettei Eela nähnyt estettä yhtään korkeampana kuin 0,8 metrisenä. Myös 90cm korkea este taipui tahtoomme kuin ampiainen hunajalle.
100 sentin kohdalla oma tasapainoni kuitenkin horjahti tamman heittäessä pukin keskelle pilvetöntä taivasta ja Eela oman mokani johdosta heitti jarrut päälle, kun minä jatkoin matkaa tamman kaulalle. Siellä hetken aikaa kerättyäni henkeni kasaan ja löytäessäni edes jonkinlaisen otteen tamman kaulasta, peruutin peppuni takaisin satulaan. Isabella pudisti päätään kentän laidalla. Hienoa Jonathan, hienoa.
![Very Happy](/users/3716/88/91/08/smiles/3146686026.png)
Jonathan & Erelas - "Valmennuksen suurin ilmavara" - korkeushypyn tulos: 90 cm
Puntatessa itseni satulaan, Eela oli jo menossa. Voi jessus.. Mitäköhän tästäkin tulisi. Amanda oli ilmoittanut minut ja Eelan Isabellan estevalmennukseen, joten ilolla ja kauhulla odotin mitä tästä seuraisi. Itse en kentällä oikein selkeää uraa nähnyt, mutta ohjasin tamman sipsuttelemaan kentän laitaa pitkin. Tamma puhkui energiaa allani ja minusta tuntui, että valmennuksesta tulisi joko katastrofi tai vielä suurempi katastrofi.
Eela käveli pitkin ja ripein askelin ympäri kenttää ja parin kierroksen jälkeen vaihdoin suuntaa ja otin ohjia hieman enemmän tuntumalle. Teimme pysähdyksiä ja kuten Epi, tamma kyllä kertoi jos olin liian kova otteissani. Amanda oli ohjeistanut tekemään Eelan kanssa pitkän alkuverkan, joten noudatin ohjeita, ettei tulisi suurempia ongelmia jälkikäteen.
Tamma kuunteli hienosti ja tunsin kuinka se olisi vain halunnut antaa mennä. Varovasti mutta varmasti pyysin tamman raviin ja rautamummo kiihdytti vauhtiaan. Ei kun vaan lisää voltteja ja pysähdyksiä, jotta jarrutkin olivat löydettävissä. Isabella saapui kentälle vasta, kun kaikkien alkuverkat oli jo hyvällä mallilla, eli "tyylikkäästi myöhässä". Nainen katsoi jokaista ratsukkoa todella arvioiden, enkä tarkoita mitään päästä varpaisiin -tarkastelua, vaan jouhista silmiin ja siitä kavioiden kautta mahan alle.
Olimme vuorossa toisena Jemiinan ja Lefan jälkeen. Keskelle kenttää koko rata leikkaa -linjalle oli pystytetty metrinen okseri. Arvelin Annan käyneen laittamassa esteen kasaan, haluaisin edes kerran nähdä Isabellan taikka Amandan kantamassa hiekkaisia puomeja. Nostin laukan ja Eela oli jo ihan menossa, tein sen kanssa vielä voltin ja ai helv*tti Isabella katsoi pahasti, voltti ei todellakaan kuulunut ohjeistukseen.
Tamma edelleen puhkui energiaa, mutta oli nyt paremmin kontrolloitavissa sekä vauhti oli tasaisempaa ja hallitumpaa. Esteellä olin varautunut laukan tavoin hallittuun hyppyyn, mutta Eelan mielestä este oli paljon korkeampi, joten ilmavaraa löytyi, rutkasti. En ollut tietenkään varautunut tähän kunnolla. Olin aliarvoinut tamman ikänsä perusteella liikaakin ja tämä pomppu oli erittäin selkeä merkki siitä, ettei tamma ollut mikään kalkkis.
Oman haparointini takia laukanvaihto meni päin sitä itseään ja hätäisesti vaihto tapahtui esteen jälkeen, onneksi paljon ennen kaarretta, että tammalla oli aikaa tajuta mikä maa ja valuutta oli kyseessä. Tämän sanottuani mielessäni, tajusin taas arvioineen tamman tilannetajua ja älyä. S*ht. Hidastin raviin ja Isabella huusi jotain kentän laidalta. Sori Isbe, can't hear you. Nainen oikeastaan vähän pelotti minua, joten en edes uskaltanut pyytää tätä toistamaan.
Toinen lähestyminen meni yhtä hyvin kuin edellinen, samoin esteen ylitys samalla ilmavaralla kuin ensimmäinen. Laukanvaihdossa olin enemmän mukana kuin aikaisemmin ja se näytti hieman tyylikkäämmältä ja suunnitellummalta, I hope. Isabella vain katsoi todella kriittisesti menoamme. Tässä vaiheessa Eela sanoi haluavansa lisää vauhtia ja siinä olikin pidättelemistä kun Thatcherin kaltainen rautarouva alkoi painamaan vastaan. Tähän väliin otimme onneksi käyntiin, joten ehkä, EHKÄ, Eelakin rauhottuisi hieman.
Pakko myöntää, tykkäsin tammasta. Juuri tällaista pippurisuutta toivoinkin. Paitsi juuri nyt; Eelan tanssijalka alkoi vipattamaan ja se sipsutteli kuin balleriina lähemmäs kierroksen samalla kun yritin pitää sitä poissa Ellien ja Riepun alta, jotka suorittivat samaa tehtävää selkeästi paremmalla menestyksellä kuin me.
Valmennuksen loppuun otimme leikkimielisen korkeushyppykisan. Olimme taas Jemiinan ja Lefan jälkeen. Aloituskorkeus oli 80cm. Pääsimme helposti yli ja laukanvaihto oli taas kerran sujuvampi. Yksi mahdollinen tekijä tähän oli se, ettei Eela nähnyt estettä yhtään korkeampana kuin 0,8 metrisenä. Myös 90cm korkea este taipui tahtoomme kuin ampiainen hunajalle.
100 sentin kohdalla oma tasapainoni kuitenkin horjahti tamman heittäessä pukin keskelle pilvetöntä taivasta ja Eela oman mokani johdosta heitti jarrut päälle, kun minä jatkoin matkaa tamman kaulalle. Siellä hetken aikaa kerättyäni henkeni kasaan ja löytäessäni edes jonkinlaisen otteen tamman kaulasta, peruutin peppuni takaisin satulaan. Isabella pudisti päätään kentän laidalla. Hienoa Jonathan, hienoa.
Viimeinen muokkaaja, Jonathan R. pvm 05.09.17 19:07, muokattu 2 kertaa
Vs: Estevalmennus 13.9. (edistyneet)
Minä ja Riepu tullaan!
Innostuin tämänpäiväisestä valmennuksesta entistä enemmän kuullessani sen olevan derbykentällä. Valmennus tuli muutenkin juuri sopivaan aikaan, sillä estetreenimme Riepun kanssa tuntuivat junnaavan paikallaan. Sen sijaan sileätreeni oli sujunut aika kivasti, mikä helpotti huomattavasti myös työskentelyä esteillä.
Riepu vaikutti olevan tavallista paremmin kuulolla, vaikka tuntuikin hyvin herkästi kuumuvalta. Tapani mukaan tein heti alkuverryttelyssä paljon laukkatyöskentelyä, jotta sain hevosen hallintaan ja laukkaamaan hyvässä rytmissä. Alkuun me menimmekin aika kovaa, ennen kuin sain Riepun rauhoitettua pohkeen ja ohjan väliin. Esteet menivät oikein hyvin, eikä laukanvaihdoissa esteellä ollut ongelmaa. Korkeushyppyspektaakkeli sai niin minun kuin Riepunkin kilpailuvietin valloilleen, eikä leikkimielisyydestä ollut meidän kohdalla tietoakaan. Pääsimme helposti 120cm esteelle asti, josta seuraavalla kerralla tuli harmittava puomi alas. Kaikesta huolimatta valmennus sujui kokonaisuutena hyvin, ja tästä oli hyvä jatkaa kohti suurempia esteitä!
![Estevalmennus 13.9. (edistyneet) SwsNgX](https://i.snag.gy/SwsNgX.jpg)
- - - - -
Estevalmennus 13.09.
Innostuin tämänpäiväisestä valmennuksesta entistä enemmän kuullessani sen olevan derbykentällä. Valmennus tuli muutenkin juuri sopivaan aikaan, sillä estetreenimme Riepun kanssa tuntuivat junnaavan paikallaan. Sen sijaan sileätreeni oli sujunut aika kivasti, mikä helpotti huomattavasti myös työskentelyä esteillä.
Riepu vaikutti olevan tavallista paremmin kuulolla, vaikka tuntuikin hyvin herkästi kuumuvalta. Tapani mukaan tein heti alkuverryttelyssä paljon laukkatyöskentelyä, jotta sain hevosen hallintaan ja laukkaamaan hyvässä rytmissä. Alkuun me menimmekin aika kovaa, ennen kuin sain Riepun rauhoitettua pohkeen ja ohjan väliin. Esteet menivät oikein hyvin, eikä laukanvaihdoissa esteellä ollut ongelmaa. Korkeushyppyspektaakkeli sai niin minun kuin Riepunkin kilpailuvietin valloilleen, eikä leikkimielisyydestä ollut meidän kohdalla tietoakaan. Pääsimme helposti 120cm esteelle asti, josta seuraavalla kerralla tuli harmittava puomi alas. Kaikesta huolimatta valmennus sujui kokonaisuutena hyvin, ja tästä oli hyvä jatkaa kohti suurempia esteitä!
- Ellie von Brandt
![Estevalmennus 13.9. (edistyneet) SwsNgX](https://i.snag.gy/SwsNgX.jpg)
Viimeinen muokkaaja, Ellie von B. pvm 06.09.17 22:46, muokattu 1 kertaa
Ellie von B.- Vuokraaja
- Ikä : 25
Viestien lukumäärä : 404
Vs: Estevalmennus 13.9. (edistyneet)
Mun ja Laran toinen estevalmennus Auburnissa alkoi ilmiömäisen hyvin. Lara rakasti tallin isoa derbykenttää, ja täytyi myöntää että oli se mullekin luksusta. Tilaa riitti, ja jos hevonen liikkuikin vähän isommin ja tuntui vähän vilkkaammalta, niin siinäpähän tuntui. Mä en yhtään jäänyt himmailemaan tamman menohaluja, ja se vastasi siihen olemalla poikkeuksellisen rennon ja tasaisen oloinen. Pidin ohjan höyhenkevyellä tuntumalla ja pohkeen lähellä, mutta puristamatta.
Me otettiin verryttelyssä reippaasti laukkaa molempiin suuntiin ja tehtiin paljon kaarevia uria. Laran laukka pyöri hyvin ylämäkeen eikä se tuntunut varovan pohjaakaan sen ihmeemmin. Toki mä olin askarrellut sen kenkiin useamman nurmihokin per jalka, niin ei tarvinnut huolehtia pystyssä pysymisestä vaikka vähän sataisikin. Me otettiin muutama kavaletti ja niiden yli Lara hyppäsi isolla tiikerinloikalla, pukitti vähän perään mutta silkasta innosta kiihtymyksen sijaan.
Ensimmäisenä varsinaisessa tehtävässä keskityttiin laukanvaihtoihin. Laralla oli pieni taipumus jäädä ristilaukkaan tai vaihdella laukkoja vähän holtittomasti, jos se ei tiennyt minne oltiin menossa ja mitä mä siltä halusin. Isabella jaksoi sinnikkäästi muistuttaa mua johtavasta ohjasta ja katseen ja painon suunasta, minkä avulla saatiinkin ihan näppäriä puhtaita vaihtoja. Hypyt sinällään olivat joka kerta hyviä: Lara ponnisti vahvasti selän läpi ja varoi koskettamasta puomeja edes kavionkärjellä. En muistanut milloin se olisi viimeksi tuntunut olevan niin tasapainossa.
Sitten me aloitettiin korkeushyppykisa. Ja mitä tein mä? No paineistuin ja aloin paineistaa hevosta. Lara oli ysikympin jälkeen sitä mieltä, että hän ei hyppää tänään mun kanssa enää yhtään mitään. Sain sen työnnettyä vielä metrisestä yli, mutta kympille Lara sanoi kiitos ei ja niin me oltiin ulkona.
Täytyi myöntää, että olihan se pettymys. Oliko mun kisahermot näin huonossa kunnossa oikeasti? Metrikymppinen pysty meidän molempien pitäisi osata ylittää vaikka unissamme, ja vaikka katsomassa olisi joukko esteratsastuksen olympiavoittajia.
”Huikea parannus edelliskertaan”, Isabella kehui, ja vaikka se ehkä totta olikin mä vain mietin, millainen parannus seuraavaan kertaan pitäisi tehdä, jotta me joskus kehdattaisiin taas lähteä kisaamaan.
Me otettiin verryttelyssä reippaasti laukkaa molempiin suuntiin ja tehtiin paljon kaarevia uria. Laran laukka pyöri hyvin ylämäkeen eikä se tuntunut varovan pohjaakaan sen ihmeemmin. Toki mä olin askarrellut sen kenkiin useamman nurmihokin per jalka, niin ei tarvinnut huolehtia pystyssä pysymisestä vaikka vähän sataisikin. Me otettiin muutama kavaletti ja niiden yli Lara hyppäsi isolla tiikerinloikalla, pukitti vähän perään mutta silkasta innosta kiihtymyksen sijaan.
Ensimmäisenä varsinaisessa tehtävässä keskityttiin laukanvaihtoihin. Laralla oli pieni taipumus jäädä ristilaukkaan tai vaihdella laukkoja vähän holtittomasti, jos se ei tiennyt minne oltiin menossa ja mitä mä siltä halusin. Isabella jaksoi sinnikkäästi muistuttaa mua johtavasta ohjasta ja katseen ja painon suunasta, minkä avulla saatiinkin ihan näppäriä puhtaita vaihtoja. Hypyt sinällään olivat joka kerta hyviä: Lara ponnisti vahvasti selän läpi ja varoi koskettamasta puomeja edes kavionkärjellä. En muistanut milloin se olisi viimeksi tuntunut olevan niin tasapainossa.
Sitten me aloitettiin korkeushyppykisa. Ja mitä tein mä? No paineistuin ja aloin paineistaa hevosta. Lara oli ysikympin jälkeen sitä mieltä, että hän ei hyppää tänään mun kanssa enää yhtään mitään. Sain sen työnnettyä vielä metrisestä yli, mutta kympille Lara sanoi kiitos ei ja niin me oltiin ulkona.
Täytyi myöntää, että olihan se pettymys. Oliko mun kisahermot näin huonossa kunnossa oikeasti? Metrikymppinen pysty meidän molempien pitäisi osata ylittää vaikka unissamme, ja vaikka katsomassa olisi joukko esteratsastuksen olympiavoittajia.
”Huikea parannus edelliskertaan”, Isabella kehui, ja vaikka se ehkä totta olikin mä vain mietin, millainen parannus seuraavaan kertaan pitäisi tehdä, jotta me joskus kehdattaisiin taas lähteä kisaamaan.
Rasmus A.- Entinen tallilainen
- Ikä : 28
Viestien lukumäärä : 407
Sivu 1 / 1
Oikeudet tällä foorumilla:
Et voi vastata viesteihin tässä foorumissa
|
|