Suunnistuskilpailu 4.10.2017 (TT)
Sivu 1 / 1
Suunnistuskilpailu 4.10.2017 (TT)
Tammat vs. orit - Suunnistusta Kallan maastoissa
Isabella päätti keksiä talliporukalle uuden jännän tapahtuman Amandan luotsaamien laidunlaukkojen jatkoksi. Niinpä tallilla pistetään pystyyn kahden joukkueen välinen suunnistuskilpailu. Kaikille voittajajoukkueen jäsenille on luvassa upouudet nahkaiset mustat ratsastushanskat sekä kasapäin karkkia. Joukkueina ovat tammat vastaan orit (ruunat jaetaan joukkueisiin niin, että kummassakin olisi tasamäärä osanottajia). Isabella ja Amanda toimivat tapahtuman järjestäjinä ja tuomareina – kaksikko on käynyt maastossa viemässä rastit paikalleen.
Tapahtuma järjestetään keskiviikkona 4.10. Isabella päätti keksiä talliporukalle uuden jännän tapahtuman Amandan luotsaamien laidunlaukkojen jatkoksi. Niinpä tallilla pistetään pystyyn kahden joukkueen välinen suunnistuskilpailu. Kaikille voittajajoukkueen jäsenille on luvassa upouudet nahkaiset mustat ratsastushanskat sekä kasapäin karkkia. Joukkueina ovat tammat vastaan orit (ruunat jaetaan joukkueisiin niin, että kummassakin olisi tasamäärä osanottajia). Isabella ja Amanda toimivat tapahtuman järjestäjinä ja tuomareina – kaksikko on käynyt maastossa viemässä rastit paikalleen.
Tuona päivänä rastit ovat oikeasti löydettävissä Auburnin sivuilta (ei foorumilta).
Viimeinen ilmoittautumispäivä on maanantaina 2.10.
Tapahtuma on vain tallilaisille avoin.
Kuittaamisaikaa on sunnutaihin 15.10. asti, mutta tällä kertaa kuittaaminen on täysin vapaaehtoista. Jos et ehdi kirjoittaa tai piirtää tapahtumasta, niin et silti putoa pois joukkueestasi. Meininki on siis samalla rento ja kilpailuhenkinen (jokaiselle jotakin)!
Osallistuminen:
Ilmoittaudu alle ratsusi kera.
Mitä tapahtuu käytännössä?
1. Osallistujat jaetaan kahteen joukkueeseen.
2. Ilmoittautumisen umpeuduttua kaikki saavat yksityisviestillä kutsun oman joukkueensa
Discord-chattiin.
3. Kun kilpailupäivä, keskiviikko 4.10. koittaa, löytyvät rastit piilotettuina tallin sivuilta.
Rastit ovat sivuilla noin klo 22 asti.
4. Jokainen voi etsiä rasteja ja löydettyään ilmoittaa niistä omalle joukkueelleen chatissä (ilmoita minkä löysit ja mitä se piti sisällään). Yksi ratsastaja saa löytää maksimissaan kaksi rastia (myös peräkkäin).
5. Klo 18 jälkeen rajoitukset poistuvat ja kuka vaan joukkueesta saa etsiä rastit.
6. Voittajajoukkue on se, joka muodostaa rastien kirjaimista oikean sanan ensimmäisenä. Isabella ja Amanda tarkastavat chatistä ratkaisuajan, mihin lisätään tai josta poistetaan mahdollisesti minuutteja.
7. Tulosten ratkettua voittajajoukkue ilmoitetaan täällä (rastien väärällä ratkaisulla ei valitettavasti voi voittaa, mutta älkää huoliko, tehtävä on "ala-aste -tasoa"!). Kilpailun ratkettua jokaisella on aikaa 15.10. asti halutessaan kuitata tapahtuma omalla tavallaan.
Rastien sijainti ja suunnistuskartta
- Reitti on pituudeltaan noin 8-10 kilometriä, toki riippuen joukkueen liikkumisesta maastossa.
- Tammat aloittavat kiertämään 1. rastilta, orit 8. rastilta. Realistisesta löytöjärjestyksestä saa -10 minuuttia etumatkaa lopulliseen suoritusaikaan, tarkoittaen siis joukkeen ns. "oikeaa ensimmäistä rastia"! Miettikää siis tarkkaan, minkä rastin ilmoitatte chattiin ensimmäisenä. Keskustelu joukkueen kanssa on koko ajan sallittua.
- Kilpailuhenkisimmät voivat jo käydä maastossa miettimässä tulevaa reittiään, karttaa saa siis käyttää tarinoinnin avuksi muutenkin kuin tapahtumassa!
![Suunnistuskilpailu 4.10.2017 (TT) Kalla-maastokartta](https://2img.net/h/sunnuntai.esy.es/auburn/kalla-maastokartta.png)
(klikkaa isoksi)
Rasti 1. Tallitien varrella, kiinnitetty puuhun
Rasti 2. Niityllä, maassa
Rasti 3. Metsässä, kiinnitetty puuhun
Rasti 4. Metsässä, ison kiven päällä
Rasti 5. Kärrytien varrella, kiinnitetty puuhun
Rasti 6. Rannassa, rantavedessä kellumassa
Rasti 7. Rakennuksen läheisyydessä
Rasti 8. Laitumen reunassa, aidassa kiinni
Huomioitavaa kartasta: Kartta on suuntaa-antava, eikä täydellisesti mittakaavassa. Vain Kallan keskustaan vievällä tiellä on säännöllistä autoliikennettä, muut isommat tiet ovat noin yhden auton levyisiä mökkiteitä ja täydellisiä laukkaamiseen. Polkujen lisäksi metsässä menee tuhansittain kinttupolkuja, joita ei ole merkitty karttaan. Myöskään maastonmuotoja tässä ei ole huomioitu. Alueella on jonkun verran mäkiä, erityisesti kartan pohjoisosissa.
JOUKKUEET:
Tammat: Julia & Valerie Anna & Epi Ellie & Riepu Jonathan & Eela | Orit: Alessa & Santtu Lotta & Mustis Josefin & Lefa Jemiina & Tevi |
Onnea kilpaan! Muistakaa joukkuehenki! Team tammoja perehdyttää Isabella, Team oreja Amanda. Jos haluat siis maastoperehdytystä ennen kilpailua, niin kiskaise omaa coachia hihasta!
Viimeinen muokkaaja, Isabella S. pvm 04.10.17 11:19, muokattu 8 kertaa
Vs: Suunnistuskilpailu 4.10.2017 (TT)
Julia ja Valerie mukaan tammajoukkueeseen! ![Smile](/users/3716/88/91/08/smiles/458124252.png)
- - -
4.10.
Suunnistuskilpailu sai minut tänään Auburniin jo aamun utuisimpina tunteina. Tahdoin vakuutella muille, että laidunlaukkojen suoritukseni jäisi yhdeksi ainoaksi kerraksi, kun näyttäytyisin sellaisena kartanomiljöössä...
Omahyväiset vuokraajat ja yksityisten omistajat sensijaan eivät saapuneet paikalle ajoissa, toisinkuin minä ja Jonny. Kyselimme Isabellalta taukoamatta peukaloiden pyörittelyn lomasta, milloin saisi lähteä.
"Malttakaa nyt mielenne", brunette tuhahti yrittäen kuulostaa vakavalta, mutta pehmeni samantien ja väläytti talliin kääntyessään hymyään, jota ei usein naisen kasvoilla nähnyt. Olihan se aika koomista, että olimme niin innoissamme - tai sitten vain kilpailunhenkisiä. Jemiina sentään malttoi mielensä ja kuunteli meidän kyselytuntia sivukorvalla, puuhastellen samalla tallihommia odottamisen lomassa.
Puoli tuntia punapään kanssa tankkasimme itseämme hyperaktiivisiksi kahvilla, miettien 'salaista' sotasuunnitelmaamme rastien etsimiseen. Välillä siitä oli salaisuudet kaukana volyymitason ansiosta. Yhtäkkiä Isabella avasi oven taukohuoneeseen ja sanoi ne kolme pientä sanaa; "Saatte varustaa hevoset."
Hyvä, ettemme juosseet talliin varustamaan ratsujamme. Jonny auttoi Valerienkin satulan alas satulaseinämältä, ja minä kuskasin muita varusteita Eelan karsinan edustalle. Innosta pinkeinä jäimme hoitamaan hevosiamme karsinoihin, joka vaati taktisen suunnitelmamme kertausta huutaen. Nyt ei ollut aikaa siirtyä hoitopaikoille keskustelemaan.
"Aloitetaan me alkupään rasteilla, kun löydetään ne kumminkin ensin", Jonny huudahti itsevarmasti ja nauraen vastasin hänen olevan oikeassa. Kukaan muu joukkueemme jäsenistä ei ollut saapunut paikalle.
"Oritiimi saa kyllä niin turpaan", mies totesi pilkalliseen sävyyn. En olisi ehkä lähtenyt vannomaan vielä voittoamme, mutta fiilis piti saada kohdalleen. Onnistuihan se näinkin.
"Laukataan ihan täysillä", intoilin ja sain sabinovoikkon säpsähtämään kimeää äänensävyäni. Brunette perijätär pudisteli päätään kauempana ja kuunteli älynväläyksiämme huvittuneena. Lähinnä hän katseli Jonnyn perään, mutta minähän en luonnollisesti älynnyt, mitä olisi voinut olla tekeillä.
"Milloinkohan Ellie saapuu?" Jonny pohti kuuluvasti tallin halki, mutten vastannut mitään. Minulla ei ollut harmainta aavistustakaan, milloin muut ajattelivat tulla noutamaan meidän ansaitsemaa voittoa kanssamme. Mies varmasti kuvitteli metsästävänsä rasteja romanttisesti ravaten kohti auringonlaskua, Ellie vierellään. Toisin kuitenkin kävi ja hän joutui pettymään, vaikka varmasti tiesi naisen luonteen noudattavan omia aikojaan.
"Valmista?" Huusin ovensuulta, jolloin Jonathan oli heti valmiina lähtemään kanssani suunnistamaan.
"Team J&J valmiina lähtöön!" Jonathan möläytti äänekkäästi, johon nostin peukkuni ylös hymyillen.
Odottaessamme Isabellan antamaa lähtömerkkiä Lotta pitkine punaisine hiuksineen oli saapunut Jemiinan tueksi. Emme olleet edes huomanneet hänen saapumistaan, kun Mustiksen karsina sijaitsi tallin päädyssä. Loin Jonnyyn katseen, johon mies vastasi omalla, pohtivalla ilmeellään. No, nyt piti vain toivoa friisiläisoriin olevan sokerista tehty herkkähipiäinen.
Syöksyimme tallipihalle Isabellan perässä, missä Tevi ja Jemiina jo seisoivat kuin armeijan leivissä. Suunnistussää tunnosti kolealta, mutta mehän ei siitä lannistuttu. Ei ollut vielä niin kylmä, että Valerie olisi tarvinnut ratsastusloimen ylleen, tai ainakin tänään se olisi saattanut häiritä laukantäyteistä maastoretkeä. Minäkö kilpailunhenkinen? En missään nimessä.
Bruneten perijättären jaettua meille kartat sekä muistiinpanovälineet, toivotti hän onnea matkaan. Siinä samassa olin jo pistänyt laukaksi porukan mukana, Jonathanin jäädessä nielemään pölyä. Eelamummu saavutti meidät kyllä nopeasti, eikä Valeriekaan voinut olla tuntematta pientä kilpailuhenkisyyttä. Täydessä terässä olevaan tammakaksikkoon verrattuna oritiimi vaikutti etenevän rauhallisemmalla tahdilla, huokuen itsevarmuutta. Kohta saivat nähdä, mistä nämä neitokaiset oli tehty!
Syksysateiden pehmittämä maasto oli tasaista ja pehmeää, joten emme Jonnyn kanssa aikailleet vaan jatkoimme laukaten. Eela näytti nuortuvan silmissä voitonhimoisen ratsastajansa kanssa.
"Minä en taida karttaa tarvita", Jonathan uhosi mutta toppuuttelin miestä suurissa puheissaan. Mitä nopeammin olimme valmiita, sen parempi. Rastit eivät olleet kovin hankalia löytää, joten aikaa kului huomattavasti vähemmän etsimiseen, mitä olin kuvitellut.
Sovimme miittaavamme lähempänä tallia nähdäksemme, miten jälkeenjääneillä (tirsk) ratsukoilla rastien etsintä luisti. Riepua olimme pitäneet tammajoukkueen mustana hevosena, eikä pelkästään tämän sukupuolen vuoksi.
Kimoa ei tosin näyttänyt rastien löytäminen kiinnostavan pätkän vertaa, eikä Elliekään suoranaisesti nauttinut, sään moittimisesta päätellen. Epi nyt oli... noh, täysiverimäinen itsensä ja näytti laukkaavan täyttä päätä pellolla Annan kanssa, missä ei rasteja todennäköisesti ollut yhtä ainoata enempää.
"Voi taivas", tuhahdin ja katsahdin Jonathaniin, joka riensi ruunikon ratsunsa kanssa kyselemään prinsessan kuulumisia. Huokaisten kaivoin muistiinpanoni esiin ja tarkistin rastit. Yhdessä Team J&J oli saanut kaikki kahdeksan rastia listaan. Loistavaa!
"Joudutaan nyt kuitenkin", totesin kyyhkyläisille ja mukaan soluttautuneelle Annalle, joka hengästyneenä pidätteli puuskivaa täysiverikköä. Oreja ei näkynyt mailla halmeilla, joten tätä voittoahan ei meiltä enää voinut viedä!
Viljelimme mielissämme kultareunuksellista ajatusta voitosta, joka alkoi hiipua entisestään, mitä enemmän oreja kartanon pihalta puiden takaa paljastui. Amandan voitonriemua ei voinut olla kuulematta, kuten ei myöskään Isabellan ääretöntä pettymystä. Jemiina vilkutti Tevin kyydistä pirullisesti meille, eli häviäjäjoukkueelle.
"Hävisitte just poniratsukolle kahdella vaivaisella minuutilla", huokaisi tummempi omistajatar osoittaen Jemiinaa, jota Amanda ylisti taukoamatta. Jos olisin voinut valita päivän nähdäkseni blondin, mallinmittaisen naisen noin pirteänä, se ei ainakaan olisi ollut tänään.
![Smile](/users/3716/88/91/08/smiles/458124252.png)
- - -
4.10.
Suunnistuskilpailu sai minut tänään Auburniin jo aamun utuisimpina tunteina. Tahdoin vakuutella muille, että laidunlaukkojen suoritukseni jäisi yhdeksi ainoaksi kerraksi, kun näyttäytyisin sellaisena kartanomiljöössä...
Omahyväiset vuokraajat ja yksityisten omistajat sensijaan eivät saapuneet paikalle ajoissa, toisinkuin minä ja Jonny. Kyselimme Isabellalta taukoamatta peukaloiden pyörittelyn lomasta, milloin saisi lähteä.
"Malttakaa nyt mielenne", brunette tuhahti yrittäen kuulostaa vakavalta, mutta pehmeni samantien ja väläytti talliin kääntyessään hymyään, jota ei usein naisen kasvoilla nähnyt. Olihan se aika koomista, että olimme niin innoissamme - tai sitten vain kilpailunhenkisiä. Jemiina sentään malttoi mielensä ja kuunteli meidän kyselytuntia sivukorvalla, puuhastellen samalla tallihommia odottamisen lomassa.
Puoli tuntia punapään kanssa tankkasimme itseämme hyperaktiivisiksi kahvilla, miettien 'salaista' sotasuunnitelmaamme rastien etsimiseen. Välillä siitä oli salaisuudet kaukana volyymitason ansiosta. Yhtäkkiä Isabella avasi oven taukohuoneeseen ja sanoi ne kolme pientä sanaa; "Saatte varustaa hevoset."
Hyvä, ettemme juosseet talliin varustamaan ratsujamme. Jonny auttoi Valerienkin satulan alas satulaseinämältä, ja minä kuskasin muita varusteita Eelan karsinan edustalle. Innosta pinkeinä jäimme hoitamaan hevosiamme karsinoihin, joka vaati taktisen suunnitelmamme kertausta huutaen. Nyt ei ollut aikaa siirtyä hoitopaikoille keskustelemaan.
"Aloitetaan me alkupään rasteilla, kun löydetään ne kumminkin ensin", Jonny huudahti itsevarmasti ja nauraen vastasin hänen olevan oikeassa. Kukaan muu joukkueemme jäsenistä ei ollut saapunut paikalle.
"Oritiimi saa kyllä niin turpaan", mies totesi pilkalliseen sävyyn. En olisi ehkä lähtenyt vannomaan vielä voittoamme, mutta fiilis piti saada kohdalleen. Onnistuihan se näinkin.
"Laukataan ihan täysillä", intoilin ja sain sabinovoikkon säpsähtämään kimeää äänensävyäni. Brunette perijätär pudisteli päätään kauempana ja kuunteli älynväläyksiämme huvittuneena. Lähinnä hän katseli Jonnyn perään, mutta minähän en luonnollisesti älynnyt, mitä olisi voinut olla tekeillä.
"Milloinkohan Ellie saapuu?" Jonny pohti kuuluvasti tallin halki, mutten vastannut mitään. Minulla ei ollut harmainta aavistustakaan, milloin muut ajattelivat tulla noutamaan meidän ansaitsemaa voittoa kanssamme. Mies varmasti kuvitteli metsästävänsä rasteja romanttisesti ravaten kohti auringonlaskua, Ellie vierellään. Toisin kuitenkin kävi ja hän joutui pettymään, vaikka varmasti tiesi naisen luonteen noudattavan omia aikojaan.
"Valmista?" Huusin ovensuulta, jolloin Jonathan oli heti valmiina lähtemään kanssani suunnistamaan.
"Team J&J valmiina lähtöön!" Jonathan möläytti äänekkäästi, johon nostin peukkuni ylös hymyillen.
Odottaessamme Isabellan antamaa lähtömerkkiä Lotta pitkine punaisine hiuksineen oli saapunut Jemiinan tueksi. Emme olleet edes huomanneet hänen saapumistaan, kun Mustiksen karsina sijaitsi tallin päädyssä. Loin Jonnyyn katseen, johon mies vastasi omalla, pohtivalla ilmeellään. No, nyt piti vain toivoa friisiläisoriin olevan sokerista tehty herkkähipiäinen.
Syöksyimme tallipihalle Isabellan perässä, missä Tevi ja Jemiina jo seisoivat kuin armeijan leivissä. Suunnistussää tunnosti kolealta, mutta mehän ei siitä lannistuttu. Ei ollut vielä niin kylmä, että Valerie olisi tarvinnut ratsastusloimen ylleen, tai ainakin tänään se olisi saattanut häiritä laukantäyteistä maastoretkeä. Minäkö kilpailunhenkinen? En missään nimessä.
Bruneten perijättären jaettua meille kartat sekä muistiinpanovälineet, toivotti hän onnea matkaan. Siinä samassa olin jo pistänyt laukaksi porukan mukana, Jonathanin jäädessä nielemään pölyä. Eelamummu saavutti meidät kyllä nopeasti, eikä Valeriekaan voinut olla tuntematta pientä kilpailuhenkisyyttä. Täydessä terässä olevaan tammakaksikkoon verrattuna oritiimi vaikutti etenevän rauhallisemmalla tahdilla, huokuen itsevarmuutta. Kohta saivat nähdä, mistä nämä neitokaiset oli tehty!
Syksysateiden pehmittämä maasto oli tasaista ja pehmeää, joten emme Jonnyn kanssa aikailleet vaan jatkoimme laukaten. Eela näytti nuortuvan silmissä voitonhimoisen ratsastajansa kanssa.
"Minä en taida karttaa tarvita", Jonathan uhosi mutta toppuuttelin miestä suurissa puheissaan. Mitä nopeammin olimme valmiita, sen parempi. Rastit eivät olleet kovin hankalia löytää, joten aikaa kului huomattavasti vähemmän etsimiseen, mitä olin kuvitellut.
Sovimme miittaavamme lähempänä tallia nähdäksemme, miten jälkeenjääneillä (tirsk) ratsukoilla rastien etsintä luisti. Riepua olimme pitäneet tammajoukkueen mustana hevosena, eikä pelkästään tämän sukupuolen vuoksi.
Kimoa ei tosin näyttänyt rastien löytäminen kiinnostavan pätkän vertaa, eikä Elliekään suoranaisesti nauttinut, sään moittimisesta päätellen. Epi nyt oli... noh, täysiverimäinen itsensä ja näytti laukkaavan täyttä päätä pellolla Annan kanssa, missä ei rasteja todennäköisesti ollut yhtä ainoata enempää.
"Voi taivas", tuhahdin ja katsahdin Jonathaniin, joka riensi ruunikon ratsunsa kanssa kyselemään prinsessan kuulumisia. Huokaisten kaivoin muistiinpanoni esiin ja tarkistin rastit. Yhdessä Team J&J oli saanut kaikki kahdeksan rastia listaan. Loistavaa!
"Joudutaan nyt kuitenkin", totesin kyyhkyläisille ja mukaan soluttautuneelle Annalle, joka hengästyneenä pidätteli puuskivaa täysiverikköä. Oreja ei näkynyt mailla halmeilla, joten tätä voittoahan ei meiltä enää voinut viedä!
Viljelimme mielissämme kultareunuksellista ajatusta voitosta, joka alkoi hiipua entisestään, mitä enemmän oreja kartanon pihalta puiden takaa paljastui. Amandan voitonriemua ei voinut olla kuulematta, kuten ei myöskään Isabellan ääretöntä pettymystä. Jemiina vilkutti Tevin kyydistä pirullisesti meille, eli häviäjäjoukkueelle.
"Hävisitte just poniratsukolle kahdella vaivaisella minuutilla", huokaisi tummempi omistajatar osoittaen Jemiinaa, jota Amanda ylisti taukoamatta. Jos olisin voinut valita päivän nähdäkseni blondin, mallinmittaisen naisen noin pirteänä, se ei ainakaan olisi ollut tänään.
Viimeinen muokkaaja, Julia pvm 07.10.17 0:35, muokattu 1 kertaa
Julia L.- Entinen tallilainen
- Avatar © : Lynn & J.
Ikä : 29
Viestien lukumäärä : 271
Vs: Suunnistuskilpailu 4.10.2017 (TT)
Santtulin kanssa mukana!
Alessa L.- Entinen tallilainen
- Viestien lukumäärä : 62
Vs: Suunnistuskilpailu 4.10.2017 (TT)
Minä osallistun mielelläni mukaan Lefan kanssa! ![Smile](/users/3716/88/91/08/smiles/458124252.png)
![Smile](/users/3716/88/91/08/smiles/458124252.png)
Josefin B.- Entinen tallilainen
- Ikä : 25
Viestien lukumäärä : 37
Vs: Suunnistuskilpailu 4.10.2017 (TT)
Mustiksen kaa mukaan
Lotta A.- Entinen tallilainen
- Ikä : 33
Viestien lukumäärä : 373
Vs: Suunnistuskilpailu 4.10.2017 (TT)
Minä ja Riepu mukaan!
Ellie von B.- Vuokraaja
- Ikä : 25
Viestien lukumäärä : 404
Vs: Suunnistuskilpailu 4.10.2017 (TT)
Rastit löytyvät nyt Auburnin sivuilta ja ovat nähtävillä koko päivän! Joukkueiden jäsenille on lähetetty linkit oman tiiminsä discord-chatiin, jossa kilpailu ratkaistaan. Onnea!
Vs: Suunnistuskilpailu 4.10.2017 (TT)
Päivitystä sääntöihin: Yksi suunnistaja saa etsiä kaksi rastia (myös peräkkäin) ilman mitään miinuksia, sillä joukkeissa on sen verran vähän jäseniä. Klo 18 jälkeen kaikki rajoitukset poistuvat ja kuka vaan joukkeista saa etsiä loput rastit sekä aloittaa tehtävän ratkaisun (=muodostaa sana rastien kirjaimista). Annetaan kuitenkin siihen iltakuuteen asti kaikille osallistujille aikaa ehtiä koneen äärelle ja etsiä! (:
(Psst. Jos et osallistunut tapahtumaan VIP:n mennessä, mutta sinulla on tylsää, saat halutessasi Isabellalta tai Amandalta linkin orien tai tammojen chatiin. Lisämaastoilijat ovat tervetulleita, ei oteta tätä liian vakavasti!)
(Psst. Jos et osallistunut tapahtumaan VIP:n mennessä, mutta sinulla on tylsää, saat halutessasi Isabellalta tai Amandalta linkin orien tai tammojen chatiin. Lisämaastoilijat ovat tervetulleita, ei oteta tätä liian vakavasti!)
Vs: Suunnistuskilpailu 4.10.2017 (TT)
Aamupäivä, 4.10.2017
Kiertelin tallissa hermostuneena ja hengästyneenä - olimme Amandan ja Mikaelin kanssa kolmistaan vieneet rastit paikalleen. Amanda ja Mikael olivat lähteneet matkaan kahdestaan, Amanda Leevillä ja Mikael Fellulla. Kaksikko kiersi suuremman reitin ja piilotti rastit 1-5. Itse lähdin rennommin matkaan, ratsunani Amandan Armi. Pulleahko tamma oli todella miellyttävä ratsastaa ja sillä uskalsi hyvin lähteä yksin. Olisin toki voinut ottaa alleni Eelan, mutta maastoilun ihanuuksista kiihtyvälle tammalleni riittäisi yksi reissu tälle päivälle (ja saisipahan Jonny nauttia täysistä kierroksista).
Armi tuntui virkistyvän lyhyestä, parin kilometrin lenkistä laitumen kautta saunalle ja rantaan. Laitoin viimeisen rastini rantaveteen kellumaan, kun ratsastava parivaljakko saapui paikalle. Molempia hymyilytti ja ilmassa oli selkeästi sähköä. MG:n kiusoittelu vain vahvisti vaikutelmaani pienestä flirtistä. Amanda vaikutti vähän kiusaantuneelta, kun isosisko oli läsnä. Minä vain virnuilin tietäväisenä, enkä peitellyt tuijotteluani. Ratsastimme kolmistaan takaisin tallille, Mikaelin viihdyttäessä meitä tarinoilla kammottavista hevosenomistajista, joiden nuoria hän oli ratsuttanut.
Palasimme talliin kello 11 mennessä ja hoidimme ratsut tarhakuntoon. Kun Fellu, Leevi ja Armi olivat tyytyväisenä omissa tarhoissaan mutustamassa ylimääräistä heinäannostaan, keskityin taas tapahtumaan. Tallikäytävällä pyörivät Jonathan, Julia ja Jemiina. Pian myös Lotta tupsahti joukon jatkoksi. Julia ja Jonny kyselivät taukoamatta, joko saisi lähteä matkaan. Toppuuttelin kilpailuhenkistä kaksikkoa hetken, mutta kun reiluun puoleen tuntiin ketään ei näkynyt, annoin kaikille luvan varustaa hevoset. Hyvin tyypillistä - lellityt yksityistenomistajat ja vuokraajat eivät edes vaivaudu ajoissa paikalle! No, onneksi molemmista tiimeistä oli sama määrä osallistujia paikalla. Sama se, vaikka etsintä tehtäisiinkin pienempien yksiköiden voimin.
Kiertelin tallissa katsomassa, että kaikki saisivat hevosensa suunnilleen samaan aikaan kuntoon. Minka hoisi yksinään aamutallia ja kuunteli kiinnostuneena kilpailijoiden juonitteluja. Jemiina taisi olla ensimmäisenä valmiina ja nainen oli erittäin sporttisen näköinen. Lotta taas puunasi Mustista huolella, eikä tuntunut vielä pitävän kiirettä. Julia ja Jonathan pälättivät kaikkien muiden edestä - melko kovaa, jos saan sanoa, sillä Eelan ja Valerien karsinat eivät ole varsinaisesti vierekkäin. Nämä kilpailuhenkiset älynjättiläiset eivät omien sanojensa mukaan "ehtineet siirtyä hoitopaikalle", vaikka juttelu niin olisi ollut helpompaa.
Katselin säännöllisesti tallipihalle, mutta muita ei näkynyt. Käytin Ellien poissaolon hyväkseni ja kävin hävyttömästi toivottamassa Jonnylle onnea kilpaan - mahdollisesti pienen silmäniskun kera. Ratsastaisihan hän minun hevosellani, minun luotsaamassani tammatiimissä. Ja sitä paitsi, ystävästyimme jollain tapaa eilisessä työvuorossa. Tarkistin vielä, että kaikki olivat valmiita.
"Nyt saa siirtyä tallipihalle. Orit ensin, menkää jonnekin sivummalle!" ohjeistin - ja samalla sekunnilla Jemiina oli Tevinsä kanssa jo ulkona.
Kun kaikki olivat ratsujensa kyydissä, annoin jokaiselle erittäin tyylikkään (e-baystä tilatun) kaulapussukan, johon oli laitettu kopio suunnistuskartasta, kynä sekä pieni vihko.
"Kirjoittakaa rastit muistiin tai ottakaa kuva älypuhelimellanne. Loput tiimiläisenne liittyvät ehkä vielä joukkoon. Orit ensin kohti laidunta ja saunaa, aloittaen rastilta 8. Tammat tietä pitkin metsään ja rastille 1. Onnea!"
Naurahdin - jokainen lähti pihasta laukaten. Ei sitten yhtään kilpailuhenkistä porukkaa. Pölypilven kaikottua loputkin saapuivat - Anna haukotellen kartanolta; Ellie, Josefin ja Alessa parkkipaikalta yksitellen. Ohjeistin naiset ja päästin heidätkin matkaan.
Kiertelin tallissa hermostuneena ja hengästyneenä - olimme Amandan ja Mikaelin kanssa kolmistaan vieneet rastit paikalleen. Amanda ja Mikael olivat lähteneet matkaan kahdestaan, Amanda Leevillä ja Mikael Fellulla. Kaksikko kiersi suuremman reitin ja piilotti rastit 1-5. Itse lähdin rennommin matkaan, ratsunani Amandan Armi. Pulleahko tamma oli todella miellyttävä ratsastaa ja sillä uskalsi hyvin lähteä yksin. Olisin toki voinut ottaa alleni Eelan, mutta maastoilun ihanuuksista kiihtyvälle tammalleni riittäisi yksi reissu tälle päivälle (ja saisipahan Jonny nauttia täysistä kierroksista).
Armi tuntui virkistyvän lyhyestä, parin kilometrin lenkistä laitumen kautta saunalle ja rantaan. Laitoin viimeisen rastini rantaveteen kellumaan, kun ratsastava parivaljakko saapui paikalle. Molempia hymyilytti ja ilmassa oli selkeästi sähköä. MG:n kiusoittelu vain vahvisti vaikutelmaani pienestä flirtistä. Amanda vaikutti vähän kiusaantuneelta, kun isosisko oli läsnä. Minä vain virnuilin tietäväisenä, enkä peitellyt tuijotteluani. Ratsastimme kolmistaan takaisin tallille, Mikaelin viihdyttäessä meitä tarinoilla kammottavista hevosenomistajista, joiden nuoria hän oli ratsuttanut.
Palasimme talliin kello 11 mennessä ja hoidimme ratsut tarhakuntoon. Kun Fellu, Leevi ja Armi olivat tyytyväisenä omissa tarhoissaan mutustamassa ylimääräistä heinäannostaan, keskityin taas tapahtumaan. Tallikäytävällä pyörivät Jonathan, Julia ja Jemiina. Pian myös Lotta tupsahti joukon jatkoksi. Julia ja Jonny kyselivät taukoamatta, joko saisi lähteä matkaan. Toppuuttelin kilpailuhenkistä kaksikkoa hetken, mutta kun reiluun puoleen tuntiin ketään ei näkynyt, annoin kaikille luvan varustaa hevoset. Hyvin tyypillistä - lellityt yksityistenomistajat ja vuokraajat eivät edes vaivaudu ajoissa paikalle! No, onneksi molemmista tiimeistä oli sama määrä osallistujia paikalla. Sama se, vaikka etsintä tehtäisiinkin pienempien yksiköiden voimin.
Kiertelin tallissa katsomassa, että kaikki saisivat hevosensa suunnilleen samaan aikaan kuntoon. Minka hoisi yksinään aamutallia ja kuunteli kiinnostuneena kilpailijoiden juonitteluja. Jemiina taisi olla ensimmäisenä valmiina ja nainen oli erittäin sporttisen näköinen. Lotta taas puunasi Mustista huolella, eikä tuntunut vielä pitävän kiirettä. Julia ja Jonathan pälättivät kaikkien muiden edestä - melko kovaa, jos saan sanoa, sillä Eelan ja Valerien karsinat eivät ole varsinaisesti vierekkäin. Nämä kilpailuhenkiset älynjättiläiset eivät omien sanojensa mukaan "ehtineet siirtyä hoitopaikalle", vaikka juttelu niin olisi ollut helpompaa.
Katselin säännöllisesti tallipihalle, mutta muita ei näkynyt. Käytin Ellien poissaolon hyväkseni ja kävin hävyttömästi toivottamassa Jonnylle onnea kilpaan - mahdollisesti pienen silmäniskun kera. Ratsastaisihan hän minun hevosellani, minun luotsaamassani tammatiimissä. Ja sitä paitsi, ystävästyimme jollain tapaa eilisessä työvuorossa. Tarkistin vielä, että kaikki olivat valmiita.
"Nyt saa siirtyä tallipihalle. Orit ensin, menkää jonnekin sivummalle!" ohjeistin - ja samalla sekunnilla Jemiina oli Tevinsä kanssa jo ulkona.
Kun kaikki olivat ratsujensa kyydissä, annoin jokaiselle erittäin tyylikkään (e-baystä tilatun) kaulapussukan, johon oli laitettu kopio suunnistuskartasta, kynä sekä pieni vihko.
"Kirjoittakaa rastit muistiin tai ottakaa kuva älypuhelimellanne. Loput tiimiläisenne liittyvät ehkä vielä joukkoon. Orit ensin kohti laidunta ja saunaa, aloittaen rastilta 8. Tammat tietä pitkin metsään ja rastille 1. Onnea!"
Naurahdin - jokainen lähti pihasta laukaten. Ei sitten yhtään kilpailuhenkistä porukkaa. Pölypilven kaikottua loputkin saapuivat - Anna haukotellen kartanolta; Ellie, Josefin ja Alessa parkkipaikalta yksitellen. Ohjeistin naiset ja päästin heidätkin matkaan.
Vs: Suunnistuskilpailu 4.10.2017 (TT)
ORIT MENIVÄT JA VOITTIVAT TAMMAT KAHDELLA MINUUTILLA.
Isabella romahti tuloksen kuultuaan, Amanda poksautti samppanjan auki ja nauroi räkäisesti.
Kiitokset osallistujille! <3
Isabella romahti tuloksen kuultuaan, Amanda poksautti samppanjan auki ja nauroi räkäisesti.
Kiitokset osallistujille! <3
Sivu 1 / 1
Oikeudet tällä foorumilla:
Et voi vastata viesteihin tässä foorumissa
|
|